Traducerea și adaptarea : Leo
subs.ro TEAM (c) www.subs.ro
sincronizare si completare :gioni666
Film bazat pe un fapt real
B mark.
- Cadru. - Motor.
De ce crezi ca aceste lucruri ti se intampla tocmai tie?
Vrei sa spui, de ce lucruile rele li se intampla oamenilor buni?
Asta este adevarata intrebare, nu?
De ce noi?
Adica, asta este ce vrea toata lumea sa stie.
Ne-am mutat in acea casa pentru ca era ceea ce aveam nevoie in acel moment.
Nu am cerut asta si nici nu am meritat-o.
Adevarul este, Nu stiu de ce ni s-a intamplat tocmai noua.
Suntem o familie obisnuita la fel ca oricine altcineva.
Doctorii nu au crezut asta...
... el a supravietuit, si oricine are un copil bolnav...
... ar intelege sentimentul, cand nu mai ai control asupra lor...
Si ceva Îi trăgea din cealaltă parte.
Asta se întâmplă în acea casă.
Te rog Doamne, nu-i face să sufere.
Te rog, fă să meargă.
Nu ai de unde să ști asta.
Faptul că vorbești singură e primul pas că te pierzi.
Nu vorbeam singură. Vorbeam cu Dumnezeu.
Amenințând creatorul universului este că pasul numărul doi.
Nu poate fi de bine.
Nu îl amenințam.
Pur și simplu îi spuneam cât de prețios ești pentru mine.
- O să mi se facă rău. - Foarte amuzant.
Serios, o să mi se facă rău.
Orice ar fi, nu te uită. Sunt în regulă.
Bună mamă.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
Nu te-am auzit azinoapte. La cât ai venit ?
La 4.
Iisuse...
Știu că e lung drumul, dar de ce naiba ți-a luat 8 ore ?
Chiar vrei să ști de câte ori ne-am oprit ca să vomite ?
- Cum se simte acum ? - Cred că e bine și încă doarme.
ÎI duc eu mic-dejunul. Tu du-te la culcare.
E în regulă. Wendy mă ajută.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
- Îmi pare rău pentru haosul ăsta. - E în regulă.
- Du-le asta băieților. - Da.
- Nu e bine și sunt și foarte obosit. - Aș fi vrut doar să ne mutăm acolo.
Și între timp să facem ce ?
Și ce facem cu Wendy și Mary ?
Unul are dădaca și celălalt e cuminte ca un îngeraș.
Știu asta dar fiecare bănuț care îl avem se pierde în afacere.
Avem planuri...
Nimeni nu-și face planuri când unul dintre copii are cancer.
Ști că nu asta am vrut să spun.
Știu.
Ai dreptate. Hai să o facem.
Să ne mutăm în Connecticut, lângă spital.
Și tu ce o să faci ? Și cum o să ne permitem ?
Să lucrez și în weekend.
Să-mi mai iau încă un serviciu.
O să trecem și peste asta, nu ?
Cu siguranță.
Pielea lui s-a înroșit de parcă ar fi fost arsă de soare.
- A vomitat de două ori azi. - Îi mor celulele și se creează altele.
Este un proces în trupul său și... bătălia deabia a început.
- De asta mi-era teamă. - Dar e pregătit pentru investigații, Sara.
Și ăsta e un lucru bun.
Ai făcut un lucru bun că l-ai adus aici.
Știu.
Nu vreau să pierd timpul. Cât ceri ?
Ți-aș oferi prima lună gratis dacă nu ar trebui să bat asta în pământ.
Are nevoie de îngrijire corespunzătoare și de o familie bună
ca să readucă locul ăsta la viață.
- Nu-i cunoști pe copiii mei. - Ce am mai fi fără ei.
E perfect.
Este tot ce am nevoie.
E spațioasă, confortabilă și...
Mă întreb care e șmecheria.
Ei bine...
Are puțină istorie.
Am mai văzut una care era aproape perfectă dar...
Doar că... doar că nu era în regulă.
A spus că vei avea mâncărimi dar nu amețeli.
Doctorul sperie pacienții. Am o veste proastă.
Am cancer.
Și el are alzheimer.
Pacientul spune : Uuuuu !
Și cancerul îi trece.
Măcar nu trebuie să măsori un uragan.
- Am adus un covor să-l pui pe jos. - Nu-ți pot mulțumi îndeajuns.
Chiar așa ? Nu-ți fă griji.
Aici sunt cheile.
- Este pornită căldură ? - E chiar cald înăuntru.
Intrați, iau eu astea.
Era așa de bolnav.
Chiar îmi place locul ăsta. E tot ce ne trebuie.
Am luat decizia corectă să ne mutăm aici.
Și avea dureri așa de mari, nu mai rezistam încă doi kilometrii.
Ești bine ?
Da, am avut doar un coșmar.
Bine.
Umbla prin casă și alege orice dormitor vrei și bea asta.
Nu sunt chiar atât de rele.
- Noroc ! - Bea până la fund.
Matt ?
Matt, ai găsit dormitorul ?
Da, l-am găsit.
Sau într-un fel, m-a ales el pe mine.
- Cum adică te-a ales el pe tine ? - Nu știu, medicamentele...
Care e dormitorul tău ?
Aici jos ?!
Nu.
Haide, e drăguț, e răcoros și are propria toaletă.
Nimeni nu trebuie să mă audă.
Dragule, nu trebuie să te ascunzi de noi.
Faptul că îi pasă cuiva că vomit mă face să mă simt mai rău.
- Ce crezi că e acolo ? - N-am idee.
Alo ? E cineva acasă ?
Aici, jos !
Primul care ajunge sus își alege cameră !
Așteptați până vă spun mătușa Sara și unchiul Peter care vă sunt camerele.
Billy...
Monștrii ăștia mici.
- Ai grijă ! - L-am prins !
No să mă rup în două cărând lampa și valiza asta goală.
Nu asta am vrut să spun.
Sunt îngrijorat să nu zgârii mașina.
- Continuă. - Bine.
E puțin cam întuneric dar am fost și eu adolescent cândva.
Ce-i aici ?
Nu știu. N-am putut să o deschid.
Nu se răsucește dar...
Probabil au închis asta pentru depozitare.
Acolo e camera lui Billy.
Și a lui Mary.
Și asta...
E o cameră perfectă pentru tine.
- Și de ce spui asta ? - Pentru că are o priveliște frumoasă...
și mult spațiu...
și un dulap imens.
- Îți place ? - Da.
Tot nu înțeleg de ce vrei să stai aici jos.
- Mamă ? - Ce-i ?
Ești în regulă ?
Da, cred că ar trebui să faci curat și în camera mea.
Nicio problemă.
- De ce ai pus farfuriile înapoi ? - Ce ?
Ai mutat farfuriile acolo și acuma sunt la loc.
Nici nu le-am atins, scumpule.
Ești bine ?
- A fost vina mea. - Nu le-am scăpat eu.
- Păi cum au căzut ? - Nu știu. Le-am văzut sus acolo și...
- Ști, dr. Brooks a spus că... - Știu ce a spus dr. Brooks.
A spus că dacă am vedenii nu o să mă scape de proces.
- Dar dacă... - Nu am vedenii.
Sunt doar obosit și îmi amintesc că am pus vasele prea aproape de margine.
Să-mi spui dacă se mai întâmpla așa ceva. Promiți ?
Da, promit.
- Îmi pare rău că am spart vasele. - E în regulă, scumpule.
Așteaptă, așteaptă !
Vino să mă prinzi !
Scuze.
Îți amintești când erai mic și obișnuiam să mergem cu cortul ?
În fiecare seară adormeai numărând stelele. Și niciodată nu apucai să termini.
Te enervai la culme.
Majoritatea stelelor care le vedeam au dispărut până acum.
Eu nu prea cred.
Asta pentru că nu urmărești știrile.
Ești bine ?
Da, nu am făcut ore.
- Ești sigur ? - Da.
În regulă.
Bate palma !
Te iubesc.
Nu, e mai mult ca o vacanță.
Da, dacă nu eram bolnavă.
Și să fi pe cont propriu, ca o fată mare care nu se sperie stând aici singură ?
Am preferințele mele.
Începe.
Pare bine...
dar trebuie să vedem și restul trupului.
Ăsta nu e domeniul meu.
Nu a avut febră. Excelent.
Amețeli... bun. Văd că ai avut și apetit.
Vedenii, halucinații sau alte comportări anormale.
Altceva ?
Nu.
Atunci putem să trecem la faza următoare.
Ai grijă.
Ai grijă la trepte. Aproape am ajuns.
Mi-am uitat poșeta. Mă duc după ea. Așteaptă-mă aici.
Mamă ?
Cele albastre care sunt pentru amețeli : 25 de dolari pastila.
Știu... Am încercat dar... Peter, am stat să aștept o oră.
Matt ?
Matt !
Unde ești ?
Aici.
Cum ai intrat aici ?
Ce este locul ăsta ?
Haide.
Te iau la o tură.
Încetinește !
Oprește !
- Ce se întâmplă aici ? - Care e problema ta ?
Dumnezeule...
Ăsta e un pic cam ciudat.
Ce ști și de când ști ? Iisuse !
- Ce să știu ? - Ce a fost locul acesta.
Nu spuneai să nu ne mințim unul pe altul ?
Asta era înainte să devii un bețiv și un mincinos.
Da, dar nu mai sunt așa acum.
Știu.
Îmi pare rău, Peter.
Și ai dreptate. Ar fi trebuit să-ți spun.
Doar că...
aveam nevoie de un loc.
Și asta părea perfect.
Bine.
Deci, știm cu toții că aceasta a fost o casă mortuară.
Mare scofală.
Nu este acum și nu a mai fost de ani de zile.
E doar o casă.
Cu cărămizi, cuie și lemn.
Este casa noastră până când Matt termină cu spitalul.
Și suntem toți foarte stresați.
Avem nevoie să fim împreună. Ca o echipă, bine ?
Bine.
Deci, cine vrea să spună rugăciunea ?
Matt ?
- Ce se întâmplă ? - Medicamentele sunt de vină.
Ai văzut ?
Haide.
Deci ce s-a întâmplat ?
Ști cartea aia care obișnuiam să o citesc când eram copil ?
Cu bărbatul care nu era acolo...
Iubeam cartea aia.
Da, îmi amintesc.
Mergea mereu pe scări și bărbatul nu era acolo, nu era acolo...
- Și până azi.. - Mi-aș dori să dispară...
L-ai cunoscut ?
Poate. Pe care dintre ei ?
Într-o zi, în miezul nopții...
doi băieți morți se iau la ceartă.
Se bat cu săbiile și tipa unul la altul.
A venit poliția și i-a omorât pe cei doi băieți morți.
Matt, mă sperii.
Bun venit în club.
Ce mai e și acum ?
Nu a durut.
Visai.
Și respirai greu. Desigur putea să fie
un coșmar sau un vis foarte frumos.
Am avut și mai bune.
În ultimul timp a fost cam greu.
Ce ?
Nu știu... Văd lucruri, aud zgomote...
Doar că... nu sunt acolo.
Nu trebuie să le spui că vezi lucruri.
Nu or să înțeleagă.
Îmi aduc aminte când a murit soția mea și toată ziua stăteam acolo...
Mă rugăm, plângeam.
Și niciodată nu s-a uitat la mine.
Se uită numai împrejur.
La toți ceilalți din cameră...
Dar noi eram singuri.
Atunci m-am gândit.
Ea era sau noi suntem...
Într-o vale.
În umbra morții.
Ști ce e de făcut dacă te trezești într-o vale ?
Nu te teme de Rău.
Dacă vrei vreodată să vorbești său...
Doar sună-mă. Oricând.
Ești sigur că trebuie să lucrezi noaptea ?
Dacă nu sunt acolo la prima oră a dimineții o să angajeze pe altcineva.
- Sunt mândră de tine. - De mine ?
- Da. - De ce ?
Pentru că te străduiești din greu.
Pentru că îți respecți promisiunile.
Pe toate.
Ai spus că o să faci mai bine.
Ai spus că o să te faci frumoasă.
Nu nu am spus asta.
Ba da, așa ai spus.
Aprinde luminile, te rog !
Mulțumesc !
Matt ?
Vino, dragule. Vino.
Hei, aveți grijă !
Billy ? Vorbesc serios.
- E Mary o tantaloaica ? - No.
Ba da... !
E Billy cap pătrat ?
Sigur că da, draga mea.
Mâncați, mâncați, mâncați !
Terminați ! Trebuie să mă duc la servici.
Wendy este la conducere.
Îmi pare rău.
Pa, mamă.
Să fiți cuminți sau veți avea de-a face cu mine.
Bine ?
Glumeam.
51... 52... 53.. 54... 55... 56... 57... 58... 59...
60 !
Vin acum !
Wendy ?
Wendy, ajută-mă !
Pentru numele lui Dumnezeu.
Lăsați-mă în pace !
E în regulă, e în regulă.
Nu știu cu cine altcineva să vorbesc.
Haide. Mă bucur că ai sunat.
Sunt printre noi. Tot timpul.
Ei trăiesc în cei morți.
Invizibili pentru toată lumea.
Aproape pentru toată lumea.
La naiba.
Pentru că nu mai sunt ceea ce erau înainte.
Vezi tu, oamenii trăiesc viața asta și apoi
într-o zi se duc direct pe partea cealaltă.
Dar noi ?
Pentru noi e mai mult de atât.
Petrecem mai mult timp pe pământul acesta plictisitor.
Dar oricum, un singur lucru contează.
Care e acela ?
Vom afla ce vrea de la tine.
Ce vrei de la mine ?
- Mamă ? - Mătușa Sara ?
Mamă ?
Chiar ar trebui să vorbim despre asta.
Aceste simptome ar fi putea însemna câteva leziuni pe creier.
Dar testul a fost clar, nu sunt tumori.
Orice ar cauza comportamentul, nu este nicio tumoră de vină.
Mi-e frică să nu-și piardă mințile până se va face mai bine.
Acesta este un moment crucial.
Dar este încă un bun candidat pentru acest tratament.
Vârsta contează mult. Și atitudinea.
Atitudinea ?
Toată familia se teme de el.
Unde este camioneta ?
Am vândut-o.
De ce nu mi-ai zis ?
Tocmai ți-am zis.
Pentru a putea plăti datoriile...
Cum a spus și doctorul : atitudinea.
Îmi pare rău.
Doar că te iubesc așa mult.
Mamă, nu mă doare.
Mamă, doar...
- Vreau să ști că dacă... - Dacă ce ?
- Dacă mor... - Nu o să mori.
Nu e vina ta.
Nu ! Nu-L poți lua la tine !
Ne-am plictisit.
Te rog, joacă-te cu noi.
De ce nu-l întrebi pe Matt ?
Da, de ce nu-l întrebi pe Matt ?
Ești bine ?
Nemaipomenit.
Haideți copii. O să număr până la 30 să văd ce ascunzători mai găsiți.
Matt ?
Lasă-mă să ies !
Dă-mi drumul !
Lasă-mă să ies de aici !
Ce s-a întâmplat ?
- Ajută-mă ! - Ce ? Ce este ?
- Mary ? - Sunt aici !
Dumnezeule ! Ești bine ?
Ai grijă !
Podeaua probabil e putrezită.
Putrezită unde ?
Pe aici și i-a intrat piciorul înăuntru.
Stai acolo, bine ?
Vino aici, ești bine ?
Dumnezeule...
Ce este ?
Bine, haideți.
Gata cu joaca.
Toți sunt...
morți.
Așa trist, probabil a fost ultima oară când le-a fost făcută o fotografie.
Ce sunt alea ?
Nu știu.
Ești în regulă ?
Da.
E foarte ciudat. Trebuie să fie falsificate.
Dă-mi să văd.
Ce e ?
Nimic.
Haide, dă-mi o șansă.
L-am văzut.
Taci din gură.
Ai avut o șansă.
Îmi pare rău.
Continuă, te rog.
Am crezut că am halucinații, dar l-am văzut pe puștiul ăsta.
Aproape în fiecare zi de când suntem aici.
Mă trezesc în mijlocul nopții
și mă simt de parcă ar fi în mine, privind prin ochii mei.
Într-o zi, în miezul nopții, doi băieți morți se iau la ceartă.
Ori acest loc e bântuit,
ori trebuie să aflăm cine a pus aceste lucruri în podea.
Și de ce.
Da, dar cum ?
Nu spune nimănui, dar sunt aceste clădiri,
peste tot în țară unde sunt ținute ascunse secrete.
Cunoscute și că...
Biblioteci.
Uite, ascultă.
Un caz de materializare.
Acela este Ramsey Aickman și acesta a fost laboratorul său.
Avea un hobby foarte interesant.
Cercetare psihică.
Și tipul tău, puștiul mort, numele lui era Jonah.
Și a fost asistentul lui Aickman și medium.
Se pare că lua legătura cu morții
și lumea ajungea să vorbească cu cineva drag care le-a murit,
și descoperea unde a ascuns bijuteriile...
El spunea că a descoperit cum să amplifice simțurile,
așa că nu numai contacta morții. Îi făcea să și dispară.
Ce lucruri ?
Ectoplasma.
Și ce este ectoplasma ?
O substanță protoplasmatica misterioasă extrasă din trupurile mediumilor.
Este exact ca în pozele din cutie.
Fotografii ale ectoplasmei arătau un material gelatinos
ieșind din toate părțile mediumului. Din gură, urechi, nas, ochi,
Și chiar din organele de jos.
Așadar, Aickman a făcut toate vânzările în această casă.
Și au venit oameni de peste tot să se convingă.
Profesori de la Harvard, tot felul de oameni de știință.
Vânzările lui Aickman și Jonah erau faimoase.
Ce s-a întâmplat cu ei ?
Aici vine partea ciudată.
Erau niște zvonuri în legătură cu Aickman și Jonah, mediumul.
Toți cei patru care lucrau pentru Aickman au fost găsiți morți.
Cauza morții : necunoscută.
Spui că i-a omorât.
Nimeni nu știe. Nu este nicio dovadă.
Au dispărut, s-au evaporat, nimeni nu i-a mai văzut vreodată.
Până acum.
Aici vine cea mai urâtă parte dintre toate.
30 de ani mai târziu, prin anii '50 când au mărit autostradă,
trebuiau să facă un ocol prin cimitir.
Știu drumul, am trecut de multe ori pe acolo când mergeam la spital.
Asta e chestia. Când au încercat să relocalizeze
vechile morminte au găsit ceva ciudat.
Ce ?
Mai bine de 100 de cadavre care trebuiau să fie acolo, nu mai erau.
Doar sicrie goale umplute cu saci de nisip.
Cineva a furat cadavrele.
Aickman ?
Aickman sau Jonah.
Poate, dar de ce ?
Nu știu. Dar cunosc pe cineva care știe.
Este incredibil.
Crezi că sunt reale ?
Am văzut multe falsuri dar am văzut și adevărate.
O dată.
Lucruri se pot întâmpla...
Dar acesta nu.
Trebuie să fi fost un medium foarte puternic.
Ce sunt alea ?
Pleoape.
Pleoape umane.
Pentru ce sunt ?
Necromania.
Folosirea cadavrelor.
E un fel de magie...
Căutând puterea de a controla morții prin părțile corpului.
De ce pleoapele ?
Bună întrebare.
În mod tradițional închidem ochii morților pentru a se putea odihni în întuneric.
Prin înlăturarea pleoapelor, le rămân ochii deschiși.
Și îi făcea să vadă...
Poate îi foloseau pentru supraveghere sau
paznici ai acestei case.
Era un secret.
În orice caz, undeva e un loc unde sunt trupurile care aparțineau acestor persoane.
Îi foloseau.
Cred că în final, Aickman vroia puterile lui Jonah.
El amplifica simțurile.
Cumva lega spiritele morților de acele cadavre.
Da, ca un amplificator, sau mai bine zis un ritual său...
o invocare.
Poate că i-a îngropat afară, lângă casă.
Poate ar trebui să ne rugăm.
Pentru toți cei care au murit aici.
Și pentru băiat.
Cine ești dumneata ?
Ce cauți în casa mea ?
Matt ?
Sunt preot.
E în regulă, noi l-am chemat.
Voi l-ați chemat ?
Noi...
Afară din casa mea !
Termină.
Ne-am întâlnit în spital unde primea tratamentul.
Ieși afară !
Mi-a cerut un sfat. E cam greu de explicat.
Încearcă.
Eu cred că este ceva rău în această casă.
Ceva ce nu mai trăiește și încă nu a trecut dincolo.
Este foarte periculos pentru cineva care mai are puțin de trăit.
Nu o să moară.
Și eu sper la fel.
Dar spune-mi. Nu ai simțit ceva ciudat aici ?
Nu știu despre ce vorbești.
Apreciez îngrijorarea dar nu acesta este ajutorul de care avem nevoie acum.
Aș vrea să plecați.
Desigur.
Nu sunteți singuri.
Peter ?
Matt ?
Alo ?
E cineva acasă ?
Toate luminile sunt aprinse !
De ce sunt aprinse toate luminile ?
E ridicol.
Toată lumea din casa asta doarme cu luminile aprinse și vreau să știu de ce !
A băut.
Poate o să luăm foc și dupăia vă întrebați de ce.
E în ordine.
Trebuie să plătesc ipotecă,
acum plătesc și chiria.
Ce mai trebuie să plătesc ?
Drace !
Toate luminile sunt aprinse !
Așa...
Dormiți pe întuneric !
Așa.
Stingem luminile.
Peter ?
A fost crud și infantil.
Tot ce ai făcut a fost sperii pe toată lumea din casă.
Nu, nu. Nu !
Familia are nevoie de puterea ta.
Nu de compasiunea ta.
Dacă te mai îmbeți încă o dată,
să nu mai vi acasă.
Îmi pare rău. Nu știam pe cine altcineva să sun.
E în regulă.
Ești sigur că vrei să faci asta ?
Am s-o spun astfel...
Exact cu asta mă ocup.
Interacțiunea cu fantomele.
Ce este asta ?
Magneți. Magneții ne apăra împotriva răului.
Nu este un accident că închisorile au bare
care nu numai rețin corpul, ci și răul.
Ce cauți ?
Locul unde a murit.
Să văd dacă moartea a fost violenta, sau plină
de mânie sau frică, sau alte emoții puternice.
Asta se întâmplă când spiritul nu trece dincolo.
De aceea acoperim oglinzile, aprindem lumânări, că astfel să-și găsească drumul.
O casă cu un suflet captiv nu este atât bântuită
cât este posedată.
Ce este acolo jos ?
Dormitorul lui Matt, unde obișnuia să...
Veniți cu mine până jos ?
Acolo, ați văzut ?
L-ați văzut ?
Nu văd nimic.
Asta din cauză că sunteți puternică, sănătoasă.
De aceea nu vedeți nimic.
Deci aici ești captiv ?
Nu-ți fă griji.
Orice ai fi făcut nu te vom pedepsi.
Doar te vom elibera, ca pe o pasăre,
captiva într-o cameră.
Trebuie să fie alte cale.
Probabil în spatele acelui perete.
Trebuie să-i scot rămășițele afară din casă.
Încetează !
S-a oprit.
Matt o să fie în regulă acum ?
Da.
Casa este în sfârșit liniștită, în pace.
Nu-ți fă griji dacă vreodată se întâmplă
evenimente ciudate cum ar fi șocurile de după cutremur.
Nu-ți fă griji.
O să treacă într-o zi sau două cel mult.
- Bine. - În regulă.
Mulțumesc.
E în regulă.
Aș fi vrut să spun că a fost plăcerea mea dar...
Sunteți în regulă să conduceți ?
Toți suntem în mâinile lui Dumnezeu.
Orice a fost aici, acum nu mai e.
Am avut cu toții câteva nopți nasoale.
Stați aici !
Ce ai pățit ?
Ce ți-ai făcut ?
O să-i urmăresc și când mă întorc o să plecăm de aici.
Să mă ajute careva !
OCHIUL VEDE TOT
Unde este Matt ?
E la spital.
Doctorii au grijă de el, bine ?
Bună. Nu suntem acasă momentan. Lăsați un mesaj. Mulțumesc.
Am făcut o greșeală teribilă.
Nu le scoteau pleoapele pentru că morții să poată vedea.
Ci să-i facă nevăzuți.
Deci toate acele cadavre dispărute,
toate acele suflete sunt încă acolo. Sunt în casă !
Băiatul nu era rău.
Încerca să-i elibereze.
Și eu l-am îndepărtat.
Acum toate acele suflete sunt furioase.
Trebuie să ieșiți de acolo acum !
Ieși afară acum !
Îmi pare rău.
E în regulă, ești aici acum. E tot ce contează.
E sedat și stă confortabil.
Avem rezultatele.
Mă tem că nu sunt vești bune.
Este chiar mai rău decât înainte.
Din păcate tratamentul nu a avut niciun efect.
Cât timp credeți că mai are ?
Cu acele numere... nu știu ce îl ține în viață.
Poate fi în seara asta. Dar nu putem ști cu siguranță.
Putem să-l vedem ?
Desigur.
Nu poate fi departe.
Aici dr. Brookes. Făceți-mi legătura cu securitatea, vă rog.
Matt ?
O să ne jucăm dea v-ați ascunselea, bine ?
Haide !
Trebuie să ieșim de aici, haideți.
Ce s-a întâmplat ?
Trebuie să plecăm.
Matt ! Matt nu !
-Iesi afara. -Matt.
Ieșiți de aici.
Matt ?
Plecați de aici.Orice s-ar intampla, nu-i lasati sa stinga focul
Și tu ?
Eu sunt deja mort.
Matt, ieși !
Matt !
O să-l găsim.
Mamă ! Tată !
Unde e Matt ?
E înăuntru.
Nu înțeleg. Parcă ziceai că s-a terminat.
Matt o să-i pună capăt acum.
Ce ai spus ?
- Doamnă. - Trebuie să mă lăsați să intru.
Trebuie să-mi scot fiul.
Lăsați-mă să intru. Vă rog !
Este cu spiritele.
Lasă-mă ! Haideți ! Matt !
E în regulă.
Sunt aici.
Domnul este păstorul meu. Și nu nu voi merge.
Suntem aici !
Ai grija.
Hai, trezestete.
Trezestete
O să fie bine ?
Hai, Matt.
Respiră !
Îl iubesc.
Matt !
Te iubim atât de mult.
Hai, dragule !
O să fie bine !
E bine. E...
Nu-mi pasă dacă nimeni nu mă crede...
Știu ce s-a întâmplat.
Doctorii și infirmierele știu.
Familia mea știe.
Și fiul meu e în viață.
Și asta...
E tot ce contează.
Se zice că Dumnezeu are căile Lui misterioase.
Doar că nu se spune cât de misterioase pot fi câteodată.
Consideră-te avertizat.
Cancerul lui Matt Campbell a dispărut și s-a recuperat în totalitate.
Casa Aickman a fost reconstruita, restaurata, si pusa in vanzare
Nici unul dintre ocupantii urmatori nu s-au mai plans de alte manifestari
Traducerea și adaptarea : Leo
subs.ro TEAM (c) www.subs.ro
sincronizare si completare: gioni666